Ja!
Den 15. maj i Nool-junglen,
i dagens hede ved pølens kølige skær,
plaskede han rundt og nød junglens glæder,
da elefanten Horton hørte en lille lyd.
- Horton! - Horton!
Godmorgen, børn. Er I klar?
- Ja! - Spring bare på!
Pas på dernede!
Tommy er på. Katie, er du der?
Okay.
Der har vi den.
Det er en af juglens mest fantastiske væsner, bladlusen.
For at beskytte sig mod rovdyr, forklæder den sig som et blad.
Den her er stærk. Kom her, lille ven.
Du skal ikke vare genert.
Jeg tog vist fejl, børn.
Der er åbenbart ingen bladlus i området. Selvom...
Nej, jeg har dem på mig!
Jeg tror, jeg har slugt en!
Tommy! Hiv den ud!
Øh, okay.
En sur kænguru hoppede af sted,
den slags, der tror, hun ved bedre end dig.
Hun fandt på lovene og håndhævede reglerne,
en selvudnævnt hersker af Nool-junglen.
Hvorfor må jeg ikke lege med de andre?
Hvor tit har jeg sagt,
at junglen ikke er stedet, hvor man opfører sig som et vildt dyr.
Den Horton er søreme excentrisk.
Og børnene lærer så meget af ham.
De lærer, hvordan de skal dumme sig som en flok halvhjerner!
Derfor er min Ruddy pungskolet.
Mens Kænguru stod der og fnøs...
Det er det bedste, jeg har oplevet, Horton!
Hvad vil du nu vise os?
...fløj støvfnugget igen forbi Hortons øre.
Så hørte han det igen, et svagt hyl,
som om nogen råbte om hjælp.
Ved du, hvad han tænkte?
Han tænkte, at nogen måtte sidde
på det lille støvfnug!
Eller måske en hel familie,
måske en familie på vej.
Jeg vil leve!
Jeg må videre, Katie, du tager teten!
Vent!
- Kom tilbage! - Pas på!
Et til! Et til! Et til!
- Der kommer nogen! - Giv mig dem der!
- Vent! - Udløs alarmen!
Undskyld. Beklager min bissen!
Beklager, Wickershams! Jeg skal nok ordne det senere!
Til våben!
Jeg elsker duften af bananer om morgenen.
Bananer i hullet!
Kom så, venner! Vi er alle pattedyr!
Jeg føler, at den diplomatiske proces er ved at bryde sammen.
Der er du jo! Jeg har dig.
Hej, børn!
Wow.
Der.
Nu er du i sikkerhed.
Jeg ved, jeg hørte dig sige noget. Jeg ved det altså.
Hvor er du?
Horton!
Undskyld!
Der var et fnug, der råbte om hjælp.
- Og jeg blev... - Et fnug råbte om hjælp?
Ikke fnugget som sådan. Det er jo skørt.
Troede du, jeg mente det? Nej, fnug kan ikke råbe om hjælp.
Helt ærligt.
Nej, der sidder et bitte menneske på fnugget, der har brug for hjælp.
Absurt. Der findes ikke så små mennesker!
Måske er de ikke små.
- Måske er vi bare store. - Horton.
Overvej det nu lige engang. Hvad hvis der var nogen langt borte,
der så ned på vores verden lige nu?
Og for dem, ligner vi fnug.
Måske vil der komme en anden og sige:
"Der findes ikke folk så små, den første ville sige:
"Siger du, jeg lyver?"
Og den anden: "Ligner det en sko, så er det nok en sko"
Så flyver det med ørertæver. En mursten samles op,
og du må hellere lyne pungen nu.
"Skal du have kantet kysen, tykke..."
- Horton! - Hvad?
Der er intet på det fnug.
- Men jeg hørte jo. - Gjorde du?
Virkelig? Åh, nej da.
Hvorfor kan jeg så ikke høre noget?
Tja...
Hvis man ikke kan se, høre eller mærke noget,
så findes det ikke.
Og at tro på bittesmå, usynlige folk,
kan vi simpelthen ikke tolerere
her i Nool-junglen.
Virkelig? Hvis jeg gjorde en indsats, kunne jeg med garanti finde nogen,
- som ville tro mig. - Glem det.
Du holder den løgn for dig selv og især væk fra børn.
Du skal ikke forpeste deres hjerner med nonsens.
Vores lokalsamfund har standarder, Horton.
Hvis du vil forblive en del af det, så må du følge trop.
Goddag.
Okay, det vil jeg tage til efterretning.
Jeg værdsætter dit indspark her.
Jeg forstår det ikke. Jeg hørte dig.
Logik for burhøns.
Nemlig. Måske kan du ikke høre mig.
Selvfølgelig! Dine ører må jo være bittesmå. Jeg må tale højere.
Hallo!
Visse folk derude, og jeg tror, jeg ved hvem,
er måske enige med Kænguru.
"Der kan da ikke være folk så små som mider."
Men det kan der, og det er der, for Horton havde ret.
Hallo!
Det lille "hallo" fandt vej hele vejen ned
til fnugget, gennem skyerne, indtil det fandt en lille by.
En by kaldet Whoville, for i den boede whoerne,
tilfredse og trygge, for de kendte kun til gode nyheder
og anede ikke, at deres by, var et fnug på et firkløver,
uvidende om, at deres søde liv måske snart var forbi.
- Over! - Under!
Borgmesteren i Whoville, en mand ved navn McDodd,
var hengiven, rimelig og en smule sær.
Borgmesteren og hans kone, de havde børn til overs,
96 døtre her og der.
96 piger at elske og undervise,
men borgmesteren havde kun få sekunder til hver.
Far, jeg fik bedre end bedst i who-historieprøven.
Who-historie. Jeg husker det vel.
Det er søreme fint klaret.
- Hildys har brugt min hårbørste! - Holly har brugt min!
Se! Derovre!
Sådan. Det var bedre.
Må jeg få en Who-mobil, far? Alle de andre i klassen har en.
Har de nu også det? Alle sammen?
Jeg skal tænke over det.
Far, se! Se, far!
Tak.
Det hedder "tand", min skat.
Ulig din og min, er det Whoville-tradition,
at borgmesterens ældste, er næst i borgmesterrækken.
Og var den ældste? Hvem kunne lede og stå fast?
Det var JoJo, hans søn, den mindste af alle whoerne.
Hvad så, JoJo? Hvad sker? Hvordan skær den?
For du og jeg, står det klart,
at JoJo ikke ville have sin fars karriere.
Men borgmesteren pressede på, komplet vildledt,
mens JoJo så stille og surmulende til.
Åh, JoJo!
- Hvorfor får han mere tid? - Det er ikke fair.
Kom her, min dreng!
Og hvorfor sagde han ingenting?
Knægten frygtede nok at svigte sin far, hvis han talte.
Ved du, hvad der er superskønt?
Det her er superskønt.
Se de gamle mænd og kvinder på væggen.
Du er en del af en familiearv, der strækker sig over århundreder.
Ved du hvad? Din bedstefar var borgmester i Whoville,
og også din bedstemor,
helt tilbage til din
tip-tip-tip-tip-mindre-tip-
tip-tip-tip-tip-tip-tip-tip-tip-tip-tip-
oldefar.
Jeg håber, jeg kommer derop en skønne dag.
Som er af de rigtig store.
Der er intet som at være borgmester.
Jeg underskriver beslutninger, godkender forordninger og budgetter,
og i den spiselige parade, er det mig på den gigantiske frikadelle.
Måske bliver det dig en dag, JoJo.
En dag vil du måske bære borgmesterens våbenskjold.
Du skal bare...
Forstår du, hvad jeg mener?
Okay. God snak.
Jeg glad for, vi fik sludret sammen,
men nu fortsætter jeg alene. Godt.
Der. Det må være behageligt.
Der er intet galt med det her, Morton. Intet galt.
Du og jeg og fnugget får os bare en sludder.
Vi er en klub. Vi er en gruppe. Vi kan stemme om det.
Vi kan være et hemmeligt selskab, der kontrollerer magtbalancen i verden.
- Horton. - Ingen andre må være med,
medmindre de bærer sjove hatte.
Hør her, Horton!
Formanden giver broder Morton ordet.
Det glæder mig usigeligt, at du har fundet fnugget,
men du bør måske overveje at holde det for dig selv.
Hvad? Hvorfor det?
Du taler til et firkløver. Det ser ikke for godt ud.
Ved du, hvad der ikke ser for godt ud?
Du taler om fnugget, som om det slet ikke findes.
Fnugget har aldrig sagt et ondt ord om dig.
Men held og lykke med dit storhedsvanvid.
Fnugget kan tænke, hvad det vil om mig.
Jeg forstår.
Morton, uanset hvor gode venner fnugget og jeg bliver,
så vil det aldrig kunne erstatte dig.
Jeg er bare ked af, at jeg er nødt til at forklare det.
Skønt, Horton. Det letter virkelig.
Men prøv nu at holde det for dig selv.
Vi ses senere. Prøv.
Hej, Horton! Hvad har du der?
Hvad? Ingenting!
VI laver ikke noget.
- Vi er helt alene. - Hvem er "vi"?
"Vi"? Hvad? "Vi"? Sagde jeg det? Jeg øh...
Det ville jeg aldrig sige, det antyder,
at jeg ikke er alene.
I må altså ikke sige det til nogen.
Det ville være forfærdeligt, hvis nogen opdagede det.
Jeg ved ikke hvorfor.
Vi siger det ikke til nogen.
Og hvis vi gør, siger vi, de ikke skal sige det videre.
Perfekt!
Okay, jeg tager et bad,
for min hud bliver tør og lidt asket.
Mens Horton fortalte om fnugget,
og hvordan han havde reddet det fra at drukne,
tog borgmesteren af sted på morgenrejse
og opdagede, at noget var forandret på turen.
Bebrejd ikke Horton, for han vidste ikke, at et lille bump fra oven...
...og så dykkede jeg ned i vandet sådan her!
...var et meget stort bump nedenunder.
Hej, Joe, arbejd nu ikke for hårdt.
Disse luksuslejligheder bygger jo ikke sig selv.
Hej, se der! De bygger søreme sig selv.
Okay, det skete.
Borgmesteren vidste, det var hans opgave at overbringe usædvanlige ting,
han bemærkede på vejen til jobbet, men der var et problem.
Selvom hans vilje var stærk...
- Du kommer for sent. - Tak, frøken Yelp.
...var der aldrig gået noget galt i Whoville.
Vi har alt, vi behøver. Vi behøver alt det, vi har.
Vi elsker Whoville. Vi elsker den højt!
Vi har travlt med Who-hundredåret,
så lad mødet være sat.
Hr. Borgmester, jeg antager, du har gode nyheder.
Gode nyheder
Tja, jeg har nyheder.
Vi behøver måske ikke just kalde det den "gode" eller "dårlige".
Jeg har bemærket nogle pudsige hændelser i Whoville.
"Pudsige hændelser"?
Rystelser, hvirvlende skyer på himlen.
Og for en sikkerheds skyld, tror jeg,
vi bør overveje at udsætte Who-århundredet.
Overveje hvad?
At udsætte Who-århundredet.
Hvad? Xpnrnughzfsnxnvlbz
Hvad? Sig frem, mand!
Udsætte Who-århundredet! Okay?
Vi skal til at fejre 100 års Whoville glæde og harmoni,
og så vil du udsætte højtideligheden?
Hvis Whoville ikke er sikker?
Der går aldrig noget galt i Whoville,
det har der aldrig gjort, og det vil der aldrig, dit fjols!
Who-århundredet vil blive afholdt som planlagt.
Borgmesteren er bare et fjols.
Nu finder vi smilet frem.
Det gjorde ondt!
Jeg har allerede 15.000 venner.
Hvad mener du, det ligner ikke mig, vel?
Det ligner mig for 10 år siden. Vent nu lige et øjeblik.
De behandler mig som en idiot. Jeg er ikke en idiot.
Ligner jeg måske en idiot?
- Det ønsker du ikke mit svar på. - Jeg er ikke en idiot.
Han tillader sig at kalde mig en tåbe? Det ville jeg aldrig gøre.
Han er en tåbe! Se dig lige engang.
Ad!
Se lige dit ansigt.
Det ville nok ikke klæde dig med en hæftemaskine i hovedet!
Wow! Wow.
- Tak, frøken Yelp. - Det var så lidt.
Hallo?
Hvem sagde det? Stop, eller jeg slår dig!
Hallo?
Hallo.
Hvem der?
Det er borgmesteren.
Borgmesteren? Borgmesteren!
Jeg taler med borgmesteren!
Jeg vidste det. Jeg vidste det. Jeg vidste, der var liv på fnugget.
"Fnugget"? Hvilket fnug?
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det, men...
I bor på et fnug.
Jeg må sige dig imod, åh store stemme fra afløbsrøret,
men jeg bor i Whoville.
Jamen, så er Whoville et fnug.
Ja.
Okay, hvem er det?
Er det Burt fra bogholderiet?
Nej, det er Horton. Jeg er en elefant.
Okay, "Horton."
Falsk navn. Hvem er du?
Fra hvor du står, er jeg vel oppe i himlen.
I forhold til dig, er jeg enorm.
Og det siger en del, for jeg har slanket mig lidt.
Jeg svømmer.
Hele jeres verden, kan være på en blomst i min.
Det er for meget, selv for dig, Burt.
Se, hvad der sker, hvis jeg sætter jer i skyggen.
Det er fuldkommen umuligt...
Mørke.
Lys.
Mørke.
Lys. Mørke, lys, mørke, lys, mørke, lys, mørke.
Lys!
Kan du ikke se det?
Vi befinder os midt i en utrolig kosmisk konvergens.
To vidt forskellige verdener, der krydser veje på mirakuløs vis!
Min, kolossal! Jeres mikroskopisk.
Men det er lykkes os at skabe kontakt.
Det er faktisk ret utroligt.
Er I okay dernede?
Jeg ved det ikke. Det må du vide. Du har fnugget i din hånd.
Det er mig, der holder fnugget.
Du skal ikke bekymre dig, hr. Borgmester.
Et øjeblik!
Hvad betød det? Borgmesteren vidste ingenting.
Så han løb hen til dr. Larues kontor, det klogeste hoved på Who-universitetet.
Dr. Larue!
Det her er vanvittigt.
Hr. Borgmester.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg ved det ikke. Men hvad nu hvis,
vores verden var et fnug, der flød rundt i rummet,
ville vi så vide det?
Hvorfor spørger du om det?
Det ved jeg ikke. Jeg har glemt det.
Jo, jeg gør. Ved du hvad?
Jeg har talt med en fyr.
Ikke en elefant i himlen. En fyr på her på Jorden.
Det ville jo få mange følger.
Gode følger?
Et lille fnug?
Ja. Et lillebitte fnug.
Der flyder rundt.
Vi ville opleve uforklarlige rystelser, dramatiske vejrforandringer,
og hvis vi ikke opnåede en vis stabilitet,
ville vores verden blive destrueret!
Destrueret! Destrueret. Åh, destrueret.
Horton!
Nej, det er Benny.
Horton er optaget.
Nej. Jeg spøger.
Det er mig.
Vi er dødsdømte.
Horton, det viser sig, at jeg har brug for din hjælp.
Hvis fnugget bliver ved med at bevæge sig rundt,
så kunne vores verden blive udslettet.
Så du må finde os whoer et mere trygt og stabilt hjem,
og hurtigt.
Den ordner jeg, hr. Borgmester. Lad mig nu se...
Wow, det er en skøn udsigt.
Hallo. Er alt okay?
Hvad sker der deroppe?
Hele den her jungle er et dødshus!
Vent. Her har vi et godt sted.
Da så Horton på toppen af Nool-bjerget
en lille hule, der så fredfyldt, rolig og kølig ud,
hvor en solsikke blomstrede stor og stærk.
Han vidste, at alle whoerne ville være i sikkerhed der.
Jeg har fundet det, Borgmester. Det perfekte sted.
Lige deroppe
- på toppen af Nool-bjerget. - Hr. Borgmester?
Jeg ville ønske, jeg kunne...
Skinnende.
Who-århundrede-komiteen venter på,
at du skal inspicere den gigantiske frikadelle til madparaden.
Du skal til tandlægen og have foretaget en who-behandling.
Bare fordi man sætter "who" foran, gør det ikke mindre ondt.
Man spilder bare tiden.
Jeg vil ikke af sted.
Jeg må videre, Horton.
Der er et problem med den gigantiske frikadelle.
Tag du dig af det, så klarer jeg ærterne her.
Så begyndte Horton sin lange, farlige vandring,
fast besluttet på at redde den lille verden på fnugget.
Horton var trofast, pålidelig og rar.
Jeg har dig.
Han var en modig helt...
Jeg skal nok beskytte dig!
...i hvert fald af sind.
Vi må være usynlige. Rejse i stilhed.
For der er kræfter, der ønsker at ødelægge os.
(skriger)
Du tror nok, du kan snige dig ind på mig, hvad?
Det er tydeligt, at du ikke har min teknik.
(smerte)
Jeg ser, du har mestret den smældende gren! Se lige den snublen!
Af sted, Morton Mus!
Du er hurtig, Horton, men Kænguru har aber.
Jeg vil lave aber af disse aber. Det er deres skæbne.
Flere firkløvere!
Horton er den største helt af dem alle!
- Horton! - Morton!
Af sted!
Men Nool-bjerget er den vej.
Til Nool-bjergets top! Med lynets hast! Af sted.
Undskyld, lille ven.
Det skal nok gå. Tænk helende tanker.
- Horton! Se! - Horton! Se, se, se!
Vi har alle vores egne firkløvere med verdener på dem!
Ja.
I min, er alle ponyer,
og de spiser regnbuer og laver sommerfugle.
Det er smukt, Katie.
På en meget sær måde.
Min hedder Jessica-land og alle tilbeder dronning Jessica,
fordi hun er så smuk.
Jessica, det var fantastisk.
- Rudy! - Vær forsigtig, mor!
Min ven Thidwick bor på den.
Der bor da ingen på den, Rudy. Det er ikke muligt.
Den Horton er en plage.
Mor, mor! Du er så sær. Gør det ikke imod mig.
Gå ind på dit værelse, skat.
Horton!
Det er fint!
Hvad tror du, du laver?
I er i vanskeligheder!
- Har I glemt, hvad vi har talt om? - Åh, nej. Jeg er en elefant,
og vi glemmer aldrig, det er en forbandelse.
Jeg stod på hovedet, og du sagde: "Fnys,"
du sagde: "Hvordan går det?"
Jeg sagde det om fnugget.
Du hev mig i ørerne og prikkede mig i panden...
- Horton! - Jamen, det gjorde du.
Giv mig så det firkløver, Horton. Nu!
Nej.
Nej?
Ja.
Er du sikker på, du vil kæmpe det her slag, Horton?
For jeg lover dig, at det bliver grimt for dig.
Du skal stille dig selv spørgsmålet:
"Vil jeg virkelig stå det her igennem?
"For et firkløver?"
Stol på mig, Horton.
Det vil du ikke.
Så aflever!
Nej! Jeg kan ikke give dig det.
Der er mennesker på det fnug.
Okay, de er ikke ret store,
men et menneske er et menneske, uanset størrelse.
Der gik du over stregen, Horton, og det skal du komme til at betale for.
Den Horton er en plage.
Han har fået dem til at bruge deres fantasi.
Det er sygt.
Jeg må få det her fnug op på Nool-bjergets top ASAP,
hvad det så end betyder. Sikkert: "Agér straks, andalusiske papegøje."
Hvor svært kan det være?
Det er kun et styrtdyk til den visse død.
Det her ser lidt usikkert ud.
Men der er ingen grund til bekymring.
Når man bygger en bro som denne,
så tager man forbehold for elefanters krydsen.
Okay. Det føles rigtig godt. Jeg skal bare føle mig frem.
MOD
Det er sandt.
Åh, Gud.
Hallo? Hvordan har vi det så i dag, hr. Borgmester?
Sig: "Ah."
Rens munden, tak.
Et par af disse brædder trænger vist til udskiftning.
Jeg skal bare tænke mig let som en fjer.
Jeg er let som en fjer.
En meget tung fjer.
Det her vil knibe en smule.
Jeg er lettere end en fjer. Hvad er lettere end en fjer?
Luft! Intet er lettere. Det må jo betyde,
at jo mere luft, jeg har,
jo lettere er jeg.
Næste, tak.
Okay, det var bare frygtindgydende.
Jeg samler lige mig selv op ved hårrødderne!
Gå nu ikke i panik.
Det kunne have været en katastrofe.
Wow. Nu har jeg det godt. Måske er det min nye bestemmelse.
Okay.
Hej, JoJo! Jeg har brug for din hjælp. Kan du hjælpe mig?
Okay, alle tiders. Okay. Du skal gå ind på pigernes værelse.
Tag Hannas porcelænsdukkesamling ned og...
Stop med at se på min arm.
Fjern Hollys lyspæresamling og...
Ved du hvad? Fjern alt, hvad der kan knuses og splintre.
Okay, så kig godt på den.
Fik du det hele med? Tak, JoJo!
Her. Og... Tag den. Og...
Hej. Du er sent hjemme.
Undskyld, skat. Jeg fik ordnet en smule tandpleje på armen.
Hvad var så...
Ned!
Hvad laver du?
Hvad mener du?
Jeg er jo ikke detektiv, Ned, men du hænger i lysekronen.
Den vil se bedre ud,
hvor den ikke kan falde ned og knuses, når vi sover.
Hvad foregår der?
Hej, skat,
har du nogensinde følt dig overvåget?
Ja, det har jeg vel.
Og fornemmer du nogensinde, at du bliver overvåget
af en kæmpestor elefant?
Og når det sker, fornemmer du så,
at vi i virkeligheden kun er et fnug?
Og at elefanten, jeg talte om, bærer rundt på os på et firkløver.
Du indser, at hvis du fortæller nogen om det, vil du tro, du er skør.
Men du føler stadig ansvar for at beskytte alle.
Kender du det?
Jeg må altså sige nej.
Kender du det?
Nej.
Gab. Wow. Jeg er udmattet. Jeg må nok hellere gå i seng.
Skat, jeg ved godt, at du er presset,
og hvis du ser elefanter og blomster, er det okay.
Men du skal ikke fortælle nogen om det, okay?
Husk, det er ikke verdens undergang.
"Verdens undergang."
Horton kalder borgmesteren. Kom ind, borgmester. Skifter.
Horton?
Modtagelsen er dårlig her.
Hvad med nu? Kan du høre mig, hvis jeg kommer tættere på?
Ja! Modtaget.
Er vi nået til det sikre sted?
Næsten. Jeg er sikker på, at det værste er overstået.
Du har din elefant i røret.
Slap af og nyd turen, vi er snart ved Nool-bjerget.
Nej, du må ikke få is til morgenmad.
- Lad mig nu. - Lad mig nu.
Hvem er det?
Er der andre?
Det er min kone og mine børn.
Du har en familie.
Ja da. En smuk kone, 96 døtre og én søn.
Du har haft travlt.
Vi deler alle sammen ét badeværelse. Det kender du.
Ja. Det kender jeg.
Badeværelse?
- Ned! - Hvad?
Du ved godt, at du er oppe på taget, ikke?
- Kom nu, mor. - Hvad er det?
Nej, du skal i seng. Far er ved at bryde sammen.
Ned, hvad har du nu fundet på?
Jeg ville putte børnene, når jeg kom ned.
Det var det hele. Okay?
- Far? - Ja.
- Må jeg få et glas vand? - Ja da.
- Også mig. - Og mig.
Mig, 28.
Okay.
Hej, JoJo!
Det er søreme en masse væske. Det var lige dig, jeg ville se.
Ja, vi har jo ikke set så meget til hinanden på det sidste,
og det er mest min fejl.
Det er sandt nok.
Ved du, hvad jeg har prøvet på?
Jeg har forsøgt at påtvinge dig min vision for din fremtid.
Lad mig sige det helt tydeligt.
JoJo, det er helt op til dig, hvilken slags borgmester, du vil være.
Involveret, stærk og stille eller rapkæftet, det er op til dig.
Godt så. Nu har jeg det meget bedre.
Jeg forventer mig store ting af dig, unge mand. Store ting.
Okay. Godnat.
Godt. God snak.
Så sneg JoJo sig ud, ensom og trist
og på tragisk vis misforstået af sin far.
Og hvor skulle han hen så sent?
Hen til Whovilles forladte stjernekiggertårn,
hvor drengen følte sig tilfreds og fri.
Et sted, hvor han kunne være sig selv.
Og hvad han fandt der, ville jeg forælle jer, hvis jeg kunne.
Men ovenover var Kænguru ude på narrestreger.
Må jeg komme ud, mor?
Nej, Rudy. Bliv på dit værelse.
- Men, mor... - Bliv indenfor.
Hr. Vladikoff?
Spiser. Forsvind.
Ja, jeg forstår, du er optaget, men jeg har brug for din hjælp.
Det er Horton.
Han er blevet besat af et firkløver.
Han tror, at der bor små mennesker på det.
Jeg vil have det firkløver destrueret.
Selvfølgelig. Det betyder vist meget for dig, brormand.
Jeg ville gøre det selv, men en dame må jo holde sin sti ren.
Men jeg hører, du ikke har den slags kvaler.
Nej.
Det er ingen sag.
Men jeg vil kun gøre det for den rette pris.
For et par spritnye...
Nej.
Denne lille kænguru.
- Mor! - Stille, Rudy. Mor tænker.
Tak, men ved eftertanke,
tror jeg, jeg vil bede Wickersham-brødrene
ordne det for mig.
Ja, naturligvis, Wickersham. De har jo stil.
Det ved du, de har... Vent! Nej! Du kan ikke bruge Wickersham!
Nej, nej, nej, Wickersham-brødrene vil være perfekte.
Men de er jo aber! De er ikke skræmmende!
Tak. Måske næste gang.
Vent!
Nu skal du se, hvad jeg vil gøre ved dit dyrebare firkløver.
Jeg vil tage det og mase det,
og så vil jeg fortære det.
Større end det ser ud.
Lige et sekund.
Hold da helt ferie.
Vent lige.
Så gylper jeg det op igen.
Og så fortærer jeg det en gang til!
Så fortæret gange to.
Det lyder fint, men jeg kontakter Wickersham-brødrene.
Vent!
Nu kommer det bedste.
Jeg gør det gratis.
Det betyder uden beregning, makker.
Hvad siger du så?
Det er en aftale.
Ja! Jeg takker. Du vil ikke fortryde det.
Borgmester!
Åbn, Hr. Borgmester! Hr. Borgmester!
Det sner! Og det er sommer!
Ja. Ja, det er det.
Det er en dramatisk vejrændring,
som var vi et fnug, der flød gennem rummet.
Jeg ved ikke, hvordan du kunne vide det, men det gjorde du,
og der venter Whoville en katastrofe.
Horton.
Hvad?
Ingenting. Jeg er på sagen.
Det er op til os at redde Whovilles befolkning.
I er små, men der er mange af jer.
Sådan.
Okay, er der andre?
Godt?
Nej, nej. Ingen nydelse. Det sjovt. Det er et tegn på dommedag!
Åh, skat, det er...
Nej, nej, nej! Fare! Fare!
Hold straks op med at more jer!
Det er farligt det her! Okay!
Stop så!
Horton!
Hej, borgmester.
Vi er i store vanskeligheder.
Det sker nu! Det sner midt om sommeren.
Det er verdens undergang!
Slap af, borgmester. Jeg ved, hvad problemet er.
Sådan. Er det bedre?
Det lader til at have virket.
Dufter jeg jordnødder?
Ja, det er min favoritsnack, men de har en eftersmag.
Finwick, nej!
Hold ud, hr. Borgmester. Jeg må vist slås.
En skræmt elefant kan være meget farlig!
Okay! Du har gjort mig meget vred, makker!
Er du ude på skræmmer? Jeg er en "spis-alt-hvad-du-kan-buffet!" Værsgo!
Jeg hader at løbe.
Morton!
Lad være med det.
Horton!
Horton! Der er du endelig!
Vi er i vanskeligheder! Bliv, vent! Hørte du det?
Nej, jeg er her, okay. Nej! Af sted! Kænguru er gået agurk.
Hun fortæller alle, at du bør forvises fra Nool.
Har hun sagt det? Jeg troede, vi var venner.
Man siger, hun er gået til Vlad!
Vlad? Vlad? Jeg kender to Vlader.
Er det den slemme Vlad eller Vlad kanin, der bager småkager?
Hun sender dig næppe en kanin med småkager, Horton.
Vi må nok antage, at det er slemme Vlad.
Ja, det skal nok passe.
Så medmindre, du har det fint med kæmpe, barberbladsskarpe kløer,
der flår kødet af din krop, ville jeg skille mig af med det firkløver!
Det kan jeg ikke! Jeg har jo lovet borgmesteren det.
Jeg mente, hvad jeg sagde, og sagde, hvad jeg mente
en elefant er 100% trofast.
Kunne du ikke gå ned til 99% for min skyld?
Jeg har aldrig fået noget 99%, og jeg er skøn! Så kom nu!
Jeg mente, hvad jeg sagde, og sagde, hvad jeg mente.
Jeg siger det ikke.
Du kan blive ved, jeg siger det ikke.
En elefant er 100% trofast.
Nemlig. Det er mit kodeks, mit motto. Men tak for advarslen.
Motto. Okay.
Men hold øje med himlen.
Hold et skarpt øje med den!
Borgmester, du må have alle under jorden.
Nu!
Jeg vil ikke slå alarm,
men vi nok bliver angrebet
- af en kæmpestor, kødædende fugl. - Hvad?
Måske er det en kanin med småkager, men regn ikke med det.
De er formidable.
Borgmester? Er du der?
Ja. Nej. Det er alle tiders ide. Det er bare...
Hvis jeg skal mobilisere alle, skal det godkendes af byrådet,
og de lytter aldrig til mig.
Jeg er blevet kaldt et fæ
flere gange. Jeg kan ikke!
Du må tale med dem, borgmester! Okay, hør her.
Slemme Vlad!
Det er bestemt ikke en kanin.
Slap af med ham med vilje. Godt.
Drømmer jeg eller er jeg vågen?
Hold fast, Whoville! Det her bliver barskt!
Nu skal du få med mig at bestille!
Gør dig klar til den bedste!
Lad mig være!
Horton!
Jeg ved, han vil springe frem et sted.
Hallo.
Skakmat.
Nu tager jeg det firkløver
og tilintetgør alle de små mennesker på det, der siger...
Undskyld. Her står vi af.
Lige på næbbet!
Sej replik. Den slags kommer ellers altid først bagefter.
- Borgmester? - Horton.
Er I okay?
Mere eller mindre. Hvad skete der? Var det fuglen?
Ja, den angreb mig. Dit folk er i fare, borgmester.
Ved du hvad? Jeg gør det.
Jeg fortæller dem, hvad der foregår.
Perfekt. Skynd dig lidt.
Hej! Hr. Borgmester! Der er noget galt!
- Min kælder er på loftet. - Videnskabsmuseet er en saga blot.
- De glemte sager er forsvundet. - Hvad foregår der, borgmester?
Jeg erklærer undtagelsestilstand!
Vær ikke bekymrede!
Borgmesteren er bare et fæ.
Nej, vent! Whoville er i slem fare!
Alle skal straks gå ned i det underjordiske lagerrum.
Okay! Okay!
Vi gør det på demokratisk vis.
Hvem ønsker glæden, herligheden og festivitassen
ved who-århundredet skal fortsætte som planlagt?
Ja!
Og hvem synes, ligesom borgmesteren,
at det ville være bedre at fejre dagen
i et underjordisk lagerrum?
Ja!
Vent! I må lytte til mig!
Hele vores verden kan eksplodere!
Meget hurtigere!
Og vores verden ville ikke lave den lyd.
Folket har talt, hr. Borgmester.
Du er færdig. Ingen tror dig.
Ingen støtter dig.
Horton tror mig.
Horton?
Hvem er Horton?
Horton er en kæmpeelefant i himlen!
Kig ej, han er usynlig.
Og han risikerer sit liv for at få Whoville,
som for resten er et fnug på et firkløver, i sikkerhed!
Jeg kan bevise det!
Hortons stemme kommer ud af denne tragt.
Horton!
Jeg har samlet alle whoerne på byens torv!
Lad dem vide, at du er der!
Ih. Altså en meget presset situation.
Wow. Jeg er helt blank her.
Jeg ved et!
Horton!
Horton, vi venter!
Du skal lade alle vide, du eksisterer,
og at jeg i forlængelse deraf, ikke er skør.
Vent!
Se på vinden, alle sammen. Hvad tror I, det betyder?
Det betyder...
Det betyder naturligvis...
Lad drageflyveløbet begynde!
Det var pinligt for dig, Horton.
Totalt hjernestop.
Giv mig mit fnug tilbage!
Ikke denne gang, makker.
Jeg er så ked af, jeg svigtede dig, men den... Det her er større end mig.
Saml familien og tag et sikkert sted hen.
Det skal jeg nok! Jeg tror dig.
Nu har jeg dig, elefant.
Nej, nej, nej!
Åh, nej!
Borgmester?
Er der nogen?
Hallo?
Er der nogen?
Men firkløver efter firkløver efter firkløver, opdagede han,
at det han søgte var borte.
Borgmester?
Hallo?
Til middagstid, var stakkels Horton mere død end levende,
for han havde plukket og stablet 9005 styk.
Hallo?
Undskyld jeg forstyrrer,
ingen.
Banke, banke på.
Nu skal du så sige: "Hvem der?"
Hvis der var nogen whoer der.
Fik du den? "Hvem er der."
Han søgte hele dagen,
indtil håbet næsten forsvandt.
Nej, nej, nej! Lad nu være!
Det er ikke fair!
Men kunne det være det her?
Var hans søgen kommet til en ende?
Åh, ja, for stunden var kommet.
Horton havde fundet dem på firkløver nummer tre million.
Borgmester! Borgmester!
Jeg fandt jer!
Borgmester?
Er du der?
Borgmester?
Borgmester.
Borgmester, er du der?
Borgmester?
Borgmester!
Nej, det er Floyd.
Kan jeg tage imod en besked?
Borgmester! Du er okay!
Horton! Horton! Stop! Stop det!
Undskyld.
Det må have været hårdt dernede. Tænk, at jeg fandt jer.
Jeg var meget bekymret.
Tænk engang! Borgmesteren havde ret!
Far! Far! Far!
Okay, jeg er okay, og det er I også.
Borgere i Whoville!
I skal hilse på min ven Horton.
Han vil hjælpe os!
Den tager jeg mig af.
Dette er formanden...
Idiot!
Du er færdig i den her by! Er det forstået? Færdig.
Dit fæ!
Jeg spøger.
Den var god.
Horton, det her er min kone Sally.
Du findes!
Det vil sige, at min mand ikke er skør.
Hurrah!
Og et par af mine døtre, Haley, Holly, Hooly, Hilda og Hedy.
- Hej! - Hej!
Her har vi frøken Yelp, min trofaste assistent.
- Og det her er dr. Larue. - Du reddede os!
Og Burt fra bogholderiet,
og fru McGillicuddy og hr. Farfoogan
fra fodboldklubben Clugan Farfoogans,
og den gamle mand i badekarret.
Lad os nu ikke overvælde fyren.
Han vil aldrig huske alle de navne.
Jeg skal nok prøve.
Sally, formanden,
Haley, Hooly, Holly, Hilda, Hedy, frøken Yelp,
Dr. Larue, bogholderi-Burt, fru McGillicuddy, hr. Farfoogan
fra Clugan Farfoogans, og var der ikke en gammel fyr i et brusebad?
Badekar.
- Ja! - Vi er her alle sammen, Horton,
og vi tror på dig.
Wow. Det er pragtfuldt.
Jeg tager ansvaret meget alvorligt.
Jeg lover jer en tryg, velfunderet og stabil fremtid.
Vi skaber en verden, hvor enhver who er udrustet med tre umistelige rettigheder,
som vil blive bestemt senere.
Og fnugget vil nå Nool-bjerget, før årtiets slutning.
Elefanten er skør! Jøsses.
Jeg må fortælle alle det, jeg må have fat i Kænguru.
Vent bare, til de hører om...
I skulle have set mig. Jeg gav den elefant en ordentlig omgang.
Jeg jagtede ham, pinte ham og maste ham til en million små elefantstykker.
Det var et smukt syn. Mit bedste arbejde. Klassisk Vlad.
Og firkløveret?
Det er færdigt! Horton finder det aldrig.
Tro mit næb. Det firkløver er tabt for altid.
Jeg har lige set Horton, og han taler stadig med det firkløver!
Idiot!
Kom nu, jeg er din ven! Det er mig, du taler til. Vi har en fortid sammen!
Lad os nu ikke glemme, jeg gjorde det gratis.
Hvad sker der i Nool-junglen?
Der var engang, hvor mennesker var mennesker,
og fnug var fnug.
Jeg siger nu: "Hvis man ikke kan se det, høre det eller føle det,
så findes det ikke!"
Vores livsform er under angreb!
Og hvem leder angrebet? Horton!
Helt ærlig!
Vent lige lidt! Det er Horton, vi taler om.
I kender ham da, han ville aldrig gøre en flue fortræd.
Bortset fra den flue, han satte sig på. Men det var ikke med vilje.
Klap i, mus!
Sært. Mine kager brænder på. Jeg er nødt til at gå!
Skal vi lade ballademagere som Horton forgifte vores børns sind?
Ikke børnene!
Hvis Horton fortæller vores børn og verdener uden for junglen,
vil de stille spørgsmålstegn ved autoriteter!
Og den slags fører til trods og anarki!
Ja! Horton skal betale for det her!
Det er det fnug!
Vi må gøre noget!
For børnenes skyld!
Vil vi lade ham slippe af sted med det her?
Nej!
Kom så!
Morton! Jeg sagde det! 100%!
Horton!
Morton, fødderne på nakken! Jøsses.
Det er ikke mig!
Jeg forstår. Det er en vred pøbel. Undskyld, Morton.
Jeg troede, det var dig, der lavede al den...
Men det er...
Pokkers også.
Løb, Horton!
Der er han!
Vi fanger ham med et reb!
Vi sætter ham i bur!
Nej! Nej! Nej!
Stop!
Hej, drenge. Godt at se jer alle sammen
på én gang.
I gør det godt som horde.
Horton, Horton, Horton,
se nu det rod, du har skabt for dig selv.
Al den ballade for en fjollet lille blomst.
Det er et fnug.
Ja. Det er jo fjollet med den snak om at fange dig med reb,
og spære dig inde, men nok om det.
Pointen er, at denne vrede pøbel og alle dine vanskeligheder
kan forsvinde helt.
- Virkelig? - Naturligvis.
Du skal bare indrømme, at der ikke bor små mennesker
på det lille fnug.
At du tog fejl, og at jeg havde ret.
Gør det og så bliver alt som før.
Men hvis ikke, må du betale prisen.
Så jeg skal bare sige, at det ikke passer?
Værsgo. Kast jeres lænker. Gør med mig, som I vil.
Men der er mennesker på det fnug.
Og de har en borgmester med 96 døtre en søn ved navn JoJo,
som alle deler badeværelse, hvad end så det er,
og selvom man ikke kan se eller høre dem,
så er et menneske et menneske, uanset størrelse.
Det var smukt, Horton.
Fang ham! Fang ham!
Og brænd det fnug i en keddel med bissenødsolie!
De tror ikke på, at vi er her.
Vi må larme!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Kom nu!
- Alle sammen! - Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Så kan vi lære ikke at opfinde historier om folk på andre fnug!
Hallo! Der er de!
- Fang ham. - Spær ham inde!
Det fungerer ikke.
Jeg kan høre jer, men deres ører er ikke stærke nok.
Vi skal være højere!
Få alle whoerne til at larme! Alle sammen!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
JoJo! Hvor skal du hen?
Vi skal bruge alle stemmer! JoJo!
Du må larme dernede, eller vi er dødsdømte!
Borgmesteren greb en lille tromme og begyndte at slå på den,
og alle i Whoville larmede højt.
De skramlede med blikkedler! De slog på messingpander!
På skraldespandslåg og gamle tranebærdåser!
De pustede i bazookaer og blæste høje trut.
På klarinetter, oompaher, boompaher og fløjter!
De!
Kan de høre os nu?
Lyt nu efter. Det er det smukkeste nogensinde.
Jeg kan ikke høre noget!
Jeg tror det ikke. Men bliv endelig ved.
Jeg giver aldrig op!
Er du sikker på, at alle whoerne i Whoville prøver?
Vi er her! Vi er her!
Hvor er JoJo?
Sikkert i det gamle observationstårn.
Hallo! Der er altså en grænse!
Den skal ikke kunne strækkes så langt!
JoJo!
Har du bygget det her?
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
I begår en fejltagelse.
Men, mor!
Det angår ikke dig, min skat. Ned i pungen!
Alle sammen! Bliv ved!
Fortsæt! Det her vil gøre forskellen!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Kan de høre os?
Nej!
Uanset hvad der sker, kunne jeg ikke få en bedre søn.
Hej, JoJo!
Kom nu! Fortsæt!
Nej!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Nej!
Åh!
Vi er her! Vi er her! Vi er her!
Jeg kan høre det! Jeg kan høre det!
De er der!
Det lille ekstra "åh"gjorde udfaldet,
og alle who-lyderne eksploderede fra firkløveret.
- Jeg kan høre det! - Også mig!
Rudy. Giv mig den! Kom...
Rudy. Tilbage i pungen. Nu!
Nej, mor.
Wickershams! Tag det firkløver!
Hvem som helst! Tag det fra ham!
Du gjorde det, borgmester. Du gjorde det.
Vi gjorde det!
Ja!
Flot, min dreng.
Okay, borgmester!
Du er er af de store!
Wow. Nemt, alle sammen. Nemt!
Hej, Vlad.
Tja, jeg burde ikke, men...
Det er bare fint gjort det der.
Jeg er helt ude i hundene, ikke? Berørt! Her kommer tåreviadukterne.
Der er så mange at takke.
Godtfolket i Nool,
som satte mig i bur og stak til mig.
Det var mig!
Min gode ven Morton, som støttede mig.
Måske ikke just mig.
Han skjulte sig i buskene, men sendte gode tanker. Han er lille.
Du er en krigerpoet.
Og den største tak går til borgmesteren i Whoville,
som troede på mig fra begyndelsen.
Horton, vi vil savne dig.
Hvad skal vi gøre uden dig, Horton?
Jeg vil altid være i nærheden.
Og selv når jeg vandrer ud
Vil jeg holde øje med jer
Du er stearinlysets skær i et vindue
På en kold vinteraften
Smuk metafor.
Og jeg kommer tættere på
End jeg troede muligt
Det er lidt for højt for mig.
Skat, jeg kan ikke stå imod længere
Jeg har glemt, hvad jeg kæmpede for
Hvis jeg må kravle i støvet
Kravle på gulvet
Kaste mig gennem din dør
Jeg kan ikke stå imod længere, skat
Jeg kan ikke stå imod længere
Så det hele endte godt, både for whoerne og Horton,
og for alle i junglen, også kænguruerne.
Lad det være jer alle en lærestreg.
Et menneske er et menneske, uanset størrelse.
SLUT
Og jeg kan ikke stå imod længere
Ja, den er bedre sådan. Hurtigere.
Jeg har glemt, hvad jeg kæmpede for
Jeg kan ikke stå imod
Skibet må i din havn
Det er en metafor!
Og smide åren
Endnu en metafor!
Og købe en motor
For jeg kan ikke stå imod længere
Fra vægten fra min snabel til mine tæer
Jeg har glemt, hvad jeg kæmpede for
Du burde slet ikke kæmpe. Mor dig i stedet.
Hvis jeg skal kravle hen over gulvet
- Smadre din dumme dør - Smadre igennem den
Jeg kan ikke stå imod længere, skat
På tom mave
Jeg kan ikke stå imod længere
Jeg siger bare ord.
Det føltes så godt. Rensende!
Hvad?